Manželův kolega z práce byl několik let rozvedený. Možná se v počátku, těsně po rozvodu, snažil najít si novou partnerku a žít běžným partnerským životem. Jisté ale je, že nyní střídal spíš příležitostní známé.
Měl několik mileneckých vztahů současně, a prý mu to i vyhovovalo. Jako žena to odsuzuji. Michal se ale hájil tím, že ony ženy vše vědí, souhlasí a vyhovuje jim to oběma. Osobně jsem o tom pochybovala. Znala jsem Michala v době, kdy byl ještě se svou ženou. Miloval ji a byl jí věrný. To až mnohem později jim to přestalo klapat, našly se rozdíly a Marta ho opustila kvůli novému příteli. Následoval rozvod, Michalovo trápení a jeho současný stav štěstí, kdy, jak říkal, když nemohl mít ženu, jako byla jeho bývalá manželka, měl alespoň sex.
My s mužem jsme se ale snažili mu sehnat ženu nezadanou, ctnostnou a spolehlivou, která by fungovala i mimo postel. Michal ale vždy říkal, že pokud by souhlasil se vztahem, musela by být ta žena jako jeho bývalá manželka, povahově i vzhledově.
Marta byla
krásná žena. Měla tmavé husté kadeře, velké pozadí, ale nebyla tlustá, plná
ňadra a štíhlý pas. Její tmavé oči leckomu učarovaly. Po ní mají všichni tři
potomci očka jako uhlíky. Byla to veselá žena, která nepohrdne žádnou zábavou.
Hrála na kytaru, krásně zpívala a vydávala se v minulosti s Michalem na kolo,
na horské túry. Nikdy nepohrdla spaním pod stanem a dokázala strávit dovolenou
i pod širákem. Říkali jsme jí horalka. Takových ale dnes už moc není.
Nastoupila k nám nová kolegyně. Byla o osm let mladší než Michal. Přišla z Čech zpět na Moravu, protože zde měla rodiče. Do Čech odešla před lety kvůli manželovi, který podlehl po letech zlé nemoci. Jmenovala se Anička a byla bezdětná. „Nikdy jsme nemohli mít děti kvůli manželově nemoci,“ povzdechla si nejednou.
Byl to paradox. Jemná a citlivá Anička by si děti tolik přála, a nebyly jí dány. Zatím Marta, bývalá Michalova žena, po rozvodu své děti opustila kvůli novému partnerovi. Starší kluci měli v té době deset a osm let, nejmladší Leničce bylo pět let. Michal zůstal s dětmi sám v malém domku, a nebýt jeho maminky, která mu s výchovou a péčí pomáhala, nevím, jak by to dopadlo. Živelná a výrazná Marta si s tím hlavu nelámala.
Nejednou mě napadlo, že zkusím ty dva dát dohromady. Dokonce jsem se svěřila i svému muži. „Blázníš? Marta byla veselá, družná žena. Velmi výrazná, což víš. Jak líčíš tu svou Aničku, je jemná, tichá, distingovaná. Ta by s Michalem nejela ani do chatky v kempu, natož aby spala pod širákem!“ zrazoval mě můj muž. Měl asi pravdu. Byli tak odlišní. Sám Michal řekl, že kdyby měl opět milovat, musela by se nová partnerka hodně podobat jeho bývalé ženě. A tak jsem to hodila za hlavu.
V létě jsme měli doma malou oslavu. Můj manžel měl narozeniny, navíc jedna z dcer taky. To už má kolegyně Anička znala obě naše děti. Oblíbila si je. Sama děti neměla, a tak s námi podnikala výlety do zoo a na další dětské akce. Dceru jako dívku měla nejradši. Dcerka si ji na oslavě moc přála. A tak jsem Aničku pozvala k nám na zahradu, kde oslava probíhala.
Na zahradě se sešli také manželovi známí a kolegové. Vždyť i on měl svou oslavu. Nebyl to problém. Děti dováděly u bazénu, měly své vlastní posezení plné balónků, her a hraček. My dospělí na ně dohlíželi z terasy a bavili se po svém. Ty, kteří se neznali, jsme představili. A tak jsem také představila Aničku manželovým známým, mezi kterými byl i Michal.
Anička trávila víc času u dětí. Užívala si toho, že může být součástí jejich oslavy. Pletla dívkám copánky a všelijak je bavila. Zdálo se, že děti ji vzaly a jsou rády, že je mezi nimi. Tenkrát mě Anička překvapila. Začala hrát dětem pohádku, a pak jim zpívala. Vůbec jsem netušila, že má tak krásný hlas. Až při písničkách se její hlas rozvinul, a jako by ztratila svou plachost. To zaznamenal i Michal. Měl ve svém autě kytaru, i on na ni hrál, a nenápadně pro ni zašel. Při zpěvu Aničky se přikradl za její záda a začal vybrnkávat melodii. Ta se otočila, nepřestala ale zpívat. Bylo krásné ty dva pozorovat, jak se doplňují. Životem zklamaný Michal se usmíval, plachá Anička při zpěvu zvýrazněla.
Od té doby se začali ti dva setkávat. Když Anička poznala tři Michalovy děti, zejména malou Leničku, byla rázem šťastnější. Byla to rodilá máma, ač své děti neměla. A tak se stalo, že ji bral Michal na své výlety do přírody. Nejdřív jako doprovod k dětem, což Aničce vůbec nevadilo, později si ale vyšli i sami. S Michalem se něco dělo. Jen slepý by to neviděl.
Sice uplynuly další dva roky, než se ti dva sehráli, jsou ale dnes spolu a báječně se doplňují. Nespí sice pod širákem nebo pod stanem, jak byl Michal zvyklý, horské chaty se ale staly vhodným kompromisem. A letos poprvé letěl Michal s dětmi a Aničkou k moři do hotelu, ač se celý život bránil podobným pobytům. Všichni se vrátili nadšení. Už teď tráví Anička u Michala v domku víc času, než u sebe v malé garsonce. A myslím, že pokud to tak půjde dál, možná se Anička dokonce dočká i vlastního potomka. Ani jeden není ještě tak starý, aby nemohl mít potomka. A ono to je už jedno, jestli se sám chlap stará o tři děti, nebo jsou na čtyři dva. Navíc jim to spolu moc sluší.
A tak Michal našel ženu, která není jeho původní vůbec podobná. Ani vzhledově, ani povahově, a náramně si rozumí.